Vuonna 1986 alkanut Gorgeous Women of Wrestling -
oli ensimmäinen puhtaasti naispainiin keskittynyt tv-ohjelma
Olemme Riviera Hotelin konferenssikeskuksessa.
Yleisö on saapunut katsomaan painimaailman jättiläisiä -
Mountain Fijiä ja Matilda the Hunia.
GLOW:n naiset painivat yli 500 ottelua -
ja heillä oli miljoonia katsojia ympäri maailmaa
Varo Vaan. Saat Matilda the Hunin pampusta.
Tämä on Gestapo-ottelu. Kaikki on sallittua.
GLOW lakkautettiin yllättäen suosionsa huipulla vuonna 1990
Mountain Fiji antoi kunnon litsarin.
Fiji käy Matilda the Hunin kimppuun -
koko 160 kilon painollaan.
Katsokaa tätä! Nyt Matildaa viedään.
Mountain Fiji voittaa ottelun!
Original O P E N S U B T I T L E S.org Release
Hemmetti, mitä nynnyjä! Dummkopfs!
Lyhyesti sanottuna GLOW oli naisten painiohjelma -
mutta se ei ole koko totuus.
Tämä on täysin uudenlaista naisten showpainia.
Se oli jotakin uutta. Naiset ottivat vallan.
Nämä kaunottaret tuhoavat toisensa...
Miehet hallitsivat showpainimaailmaa.
GLOW päästi naispainijat televisioon loistamaan.
GLOW:ssa ei ollut muskelimiehiä saattamassa meitä kehään.
Mukana oli vain naisia.
Minusta se oli vaudevillen -
Saturday Night Liven ja naisten showpainin yhdistelmä.
...lentää komeassa kaaressa. Mikä ottelu!
1980-luvulla kaikilla oli rahaa. Olimme nuoria -
ja pidimme hauskaa. Seksi oli päivän sana.
Meillä oli kimalletta hiuksissa ja paljastavat asut.
Se ei ollut pelkkää painia. Mukana oli sketsejä ja lauluja.
Se oli kuin sarjakuvaa. Oli hyviksiä ja pahiksia.
Se oli voimaannuttavaa.
Naiset tulivat esiin rytinällä. Oli epätavallista nähdä -
lauma naisia räppäämässä vähissä vaatteissa.
Chicago Bears oli suosittu. Heillä oli oma rap-biisi.
Räppääminen oli trendikästä.
Kaikki oli liioiteltua. Irvailimme talousasioille -
ja kylmän sodan ilmapiirille.
Se meni pitemmälle kuin World Wrestling Federation.
Matilda the Hun!
Meillä oli hurjat meikit ja paljastavat asut.
Emme epäröineet kutsua sitä viihteeksi.
Amerikan nynnyt painissa fuskaa, ne pelkää mun aiheuttamaa tuskaa
Meikäläinen teidät voittaa, lopun ajat jenkeille koittaa
Musiikkia, komediaa ja kunnon kissatappeluja.
Siitä tykätään.
Painin realistisuudella ei ole mitään merkitystä.
Hahmot ovat kuin sarjakuvahahmoja.
Juuri se on hauskaa.
Tänään on luvassa melkoinen show.
Sarjakuvasankari Lightning kohtaa Brittien seksipommi Godivan.
Vedimme roolia täysipäiväisesti.
Käytimme roolihahmojen nimiä.
Emme saaneet kutsua toisiamme oikeilla nimillä.
Meidän piti olla MTV ja Jailbait.
Nykyään on vaikea muistaa, mikä oli kenenkin oikea nimi.
Kalifornian Beverly Hillsistä saapuu -
Tina Ferrari!
Kun meidät kutsuttiin koe-esiintymiseen -
en halunnut mennä.
En halunnut isojen tyttöjen heiteltäväksi. Se ei kiinnostanut.
En tiennyt painista mitään. Miksi olisin mennyt hakattavaksi?
Sitten kuulin, että siitä maksetaan.
Työskentelin laboratorionhoitajana -
ja haaveilin näyttelijän urasta.
Manageritoimisto lähetti minut koe-esiintymiseen.
Se oli avoin tilaisuus. Painimisesta ei mainittu mitään.
Siellä oli paljon tyttöjä.
Sitten sinne tuli mies, joka sanoi, että kyseessä on showpaini.
Kolmasosa tytöistä nousi ja lähti.
Tina ja Ashley!
Emme tienneet, mitä olimme tekemässä.
Osa tytöistä oli mukana, koska he halusivat televisioon.
Ashley luuli osallistuvansa televisiosarjan koekuvauksiin.
Hänellä oli koekuvauksia monta kertaa viikossa.
Agentti lähetti minut koe-esiintymiseen.
Luulin, että kyseessä on lastenohjelma -
jonka avulla minusta tulee kuuluisa näyttelijä.
Se oli mahdollisuus päästä televisioon.
Toivoimme, että ura käynnistyy siitä.
Emme olleet mallityttöjä.
Emme olleet mallitoimistojen listoilla.
Koe-esiintymiseen saapuneet tytöt olivat näyttelijöitä.
Mukaan valittiin kauniita naisia -
ja vasta sitten mietittiin, osaavatko he painia.
Siihen aikaan ei ollut painileirejä eikä painikouluja.
Toiminta oli pienimuotoisempaa.
Perustettiin GLOW-leiri, joka oli haiseva nyrkkeilysali.
Se oli haiseva ja saastainen paikka.
Kanveesissa oli veritahroja ja kulmauksissa sylkykuppi.
Kun saavuin paikalle, siellä oli sata tyttöä.
Kaikki olivat fyysisessä koe-esiintymisessä.
Koe-esiintymisen läpäisseet naiset -
eivät olleet itsestään selviä valintoja.
Kaikki tapahtui nopeasti.
Ennen kuin huomasinkaan, olin pakannut tavarani -
ja muuttanut Las Vegasin Rivieraan.
Aluksi asuimme Rivierassa.
Hotelli muutti juhlasalin tv-studioksi.
Me asuimme hotellissa.
Meille suositeltiin oman asunnon myymistä -
koska asuisimme Rivierassa.
Muutimme Las Vegasin Rivieraan -
ja asuimme pääkadun valomainosten keskellä.
Se oli hienoa kolme päivää. Neljäntenä päivänä -
teki mieli ampua joku.
Elämä siellä oli tylsää.
Tarkemmin sanottuna meillä ei ollut elämää.
Henkinen ja psykologinen muutos oli dramaattinen.
Muutama viikko myöhemmin meille hankittiin asunnot -
Rivieran lähettyviltä.
Meidät jaettiin hyviin ja pahoihin tyttöihin -
ja sijoitettiin asuntoihin sen mukaisesti.
Kun menimme Rivieran noutopöytään -
tai kävelimme kasinon läpi -
me olimme roolimme mukaisesti hyviä ja pahoja tyttöjä.
Dementia oli yksi parhaista.
Hän vain tuijotti eteensä.
Hän pystyi olemaan räpäyttämättä jopa kymmenen minuuttia.
Hei, sinä! Tervetuloa vaan
Kaupungin parasta esitystä katsomaan
Se oli hyvin epätodellista.
Meillä oli vapauksia -
mutta emme saaneet tehdä mielemme mukaan.
GLOW vei suurimman osan ajastamme.
Meillä ei saanut olla omaa elämää.
Meillä oli kotiintuloajat ja tarkat säännöt -
juhlimisen ja valvomisen suhteen.
Hyvikset ja pahikset olivat omissa porukoissa.
Väärästä seurasta sai 50 dollarin -
ja kotiintuloajan ylittämisestä 250 dollarin sakot.
Kaikki pelkäsivät jäävänsä kiinni -
mutta rikoimme silti sääntöjä.
Hiivimme yöllä takaisin -
ja sanoimme muka menevämme pyykkäämään.
Jouduin usein vaikeuksiin. Säännöt olivat tiukat.
Minä kapinoin niitä vastaan. Olin omapäinen 24-vuotias.
No niin! Hiljaa, tytöt!
Teille on uusi sääntö. Pukuhuoneessa ei kokkailla.
Naapurit ovat valittaneet.
Ruokanne karkotti rotat sinne.
Ymmärtääkseen, mitä GLOW:n kuvauksissa tapahtui -
pitää ymmärtää, millaista naisten showpaini oli siihen aikaan.
Naisten ottelut olivat harvinaisia. Ne olivat erikoisuuksia.
Naiset eivät saaneet loistaa ennen GLOW:ta.
Painijoita pidettiin rekkakuskilesboina.
"Miksi painit? Onko sinussa jotain vikaa?" Asenne oli sellainen.
Mikäli naispainija ei kuulunut organisaatioon -
hänen piti ajaa pahimmassa tapauksessa pitkiäkin matkoja -
päästäkseen painimaan.
Ottelupalkkio oli 15 - 20 dollaria.
Olin painija jo ennen GLOW:ta. En saanut painia miesten kanssa.
Osavaltion urheilukomissio kielsi sen. Karhu sen sijaan kävi.
Sain vastaani 340-kiloisen ja yli kaksimetrisen karhun.
Pärjäsin paremmin kuin miehet. Osoitin olevani kova luu -
joka ei aikonut luovuttaa.
Showpainipaikat olivat epäilyttäviä, varsinkin naisille.
Sitten tuli televisio-ohjelma -
joka näytti naisten showpainia tunnin joka viikko.
Suoraan Las Vegasin Rivierasta tulee ohjelma -
joka on täynnä pimujen painia ja tymäkkää toimintaa.
GLOW: Gorgeous Ladies of Wrestling!
Se oli pienen budjetin ohjelma.
Kirjoitin siitä sketsinkin. Promoottori oli niin saita -
että David McLanen toimisto oli puhelinkoppi.
Haloo? Onko vakuutusyhtiössä? David McLane tässä.
Minulla on teille hyvä ehdotus. Pientä maksua vastaan -
Matilda the Hun voi toimia kotivakuutuksen puhenaisena.
Jos asiakas aikoo keskeyttää vakuutuksen -
Matilda uhkaa tulla käymään.
GLOW oli David McLanen luomus.
Hän halusi tuoda naispainijat televisioon.
David oli seurannut showpainia koko ikänsä.
Hän oli löytänyt sopivat painijat -
mutta ohjelma tarvitsi rahaa -
ja hän tunsi Matt Cimberin.
Ohjaajana toimi Matt Cimber, joka on Hollywood-legenda.
Hän aloitti teatteriohjaajana, nai Jayne Mansfieldin -
ja siirtyi elokuvaohjaajaksi.
Hän ohjasi Liza Minnellin ensimmäisen show'n -
ja Orson Wellesin viimeisen elokuvan.
Pahamaineinen Matt Cimber.
Matt Cimber oli uskomaton tyyppi. - Hän oli vaativa ja ankara.
Matt Cimber tunsi Rivieran omistajan, herra Riklisin -
joka oli naimisissa Pia Zadoran kanssa.
Matt ja Riklis olivat vanhoja kavereita.
Matt oli ohjannut Riklisin vaimoa, Pia Zadoraa.
Matt ajoi Maseratia, jonka Riklis oli antanut palkkioksi -
elokuvan ohjaamisesta. He olivat läheisiä.
Herra Riklis huolehti Mattista.
Riklis ja Cimber olivat kuin paita ja peppu -
mutta David ei välttämättä halunnut Cimberiä ohjaajaksi.
David olisi halunnut pitää ohjat käsissään.
Olen David McLane, isäntänne, tuon kauniit GLOW-tytöt tänne
Nämä naiset jakaa mun vision ja valloittaa koko television
David halusi yhdistää kimalteen ja hien.
Matt halusi tehdä ohjelmasta tarkoituksellisen hölmön.
Matt istui rahakirstun päällä.
Sitä kautta Matt Cimberistä tuli GLOW:n ohjaaja.
Matt Cimber oli ovela. Hän katseli harjoituksia -
ja rakensi roolihahmot tyttöjen oman persoonan pohjalta.
GLOW perustui roolihahmoihin.
Jokaisella painijalla oli oma juttunsa.
Minä olin Little Egypt.
Olimme kehässä ensimmäistä kertaa ja lämmittelimme.
Matt Cimber käveli luokseni ja sanoi "Jailbait".
Te muut olette surkeaa sakkia, katson teitä kuin halpaa nakkia
Teitä odottaa magia musta, saatte maistaa mun kirousta
Big Bad Mama oli Matt Cimberin luomus.
Voodoo pistää sinut matalaksi. Ymmärrätkö?
Hahmo oli louisianalainen voodoo-kuningatar.
Tein taikoja vastustajilleni -
ja panin heidät tekemään kaikenlaista.
Fiji on loitsun vallassa.
Vihasin omaa asuani aluksi. Onneksi sain vaikuttaa siihen.
Hei, olen Hollywood. Bilettäminen on kivaa -
mutta huumeisiin en koske.
Kävin ostamassa korsetteja, hansikkaita ja verkkosukkia -
ja tein hahmosta sellaisen kuin halusin.
Minusta tehtiin pahis. En tiedä miksi.
He keksivät Godivan. Otin selvää hänestä -
opiskelin brittikorostuksen ja pyysin hevosen.
Suoraan Englannin Coventrysta, brittien jumalainen Godiva!
Matt Cimber näki, mikä kussakin tytössä oli ainutlaatuista -
ja käski liioitella piirteitä. "Siinä on sinun roolihahmosi."
Kaikki vedettiin ihan överiksi.
Arlene ja Phyllis. - Tämä on liian korkealla!
Köydet eivät ole liian korkealla. - Kyllä ovat!
Hän ei pääse kehään! Köysi on liian korkealla!
Menkää sitten köyden ali. - Paina köyttä alemmas.
Näyttelimme parikymppisinä 65-vuotiaita.
Tuottajat halusivat seksikkäitä kotiäitejä. Se ei ollut hyvä idea.
Hahmomme pitivät muita hutsuina.
Esiinnytte puolialastomina pienille lapsille. Kiva.
He pitivät kaikkia muita hutsuina ja halusivat siistiä show'n.
Kauhea horo! Katsokaa tuota pakkelinaamaa.
Se oli hauskaa. Otimme löysin rantein.
Olimme aika kehnoja painijoita -
mutta niin olivat esittämämme hahmotkin.
Olimme kamalan huonoja.
Loukkaannuin harjoituksissa -
ja päätin, etten aio kokea samaa uudelleen.
Kun olimme Spike ja Chainsaw, kaikki perustui erikoistehosteisiin.
Yhteispainoltaan 140-kiloinen -
Los Angelesin hevikaupungin parivaljakko -
Chainsaw ja Spike, metallisiskokset!
Donnan lempileffa oli Texasin moottorisahamurhat.
Hän ehdotti nimeä Chainsaw. Cimber kannatti sitä.
Sitten joku toinen sanoi, että Chainsaw voi pilkkoa kaikkea.
Kuuntelin kauhuissani, kun Cimber innostui siitä.
Hän antoi minulle rahaa ja käski ostaa moottorisahan.
Olin juutalainen San Fernando Valleysta. En minä osaa sahata.
Tulee verta ja jälkeä pahaa, kun heiluttelen moottorisahaa
Tule painimaan, olen mielipuoli, tänäänkin kaikki vastustajat kuoli
Poltimme ja paloittelimme kaikkea mahdollista.
Nostan hattua Matt Cimberille. Hän tiesi, että se toimii.
Kun Matt tapasi meidät esituotantovaiheessa -
hän teki kaikille selväksi, mitä hän odotti meiltä.
Jos homma ei mennyt nappiin -
hän kurmotti meitä ja sanoi, että olimme pettäneet hänet.
Matt sanoi minulle -
että meidän tehtävämme oli saada tytöt esiintymään hyvin -
maanittelemalla, rohkaisemalla... Keinolla millä hyvänsä.
Juuri niin me teimme.
Matt sanoi minua lihavaksi. Se oli todella turhauttavaa.
Hän sanoi minua läskiperseeksi.
Kun salaatissani oli oliiveja, hän sanoi niiden lihottavan.
Meitä kaikkia ärsytettiin.
Olin vasta 19-vuotias -
joten minusta se oli pahempaa kuin vanhempien huutaminen.
Haukkumiset tulivat yllättäen. En osannut suhtautua siihen.
Se oli tavallaan pelottavaa.
Johtaja manipuloi ryhmäänsä -
jotta se käyttäytyy johtajan haluamalla tavalla.
Hänen toimintatapansa -
olivat samanlaisia kuin väkivaltaisella aviomiehellä -
tai ilkeäkielisellä vaimolla.
Se oli aika sairasta, mutta samalla nerokasta ja luovaa.
Palestina puhuu.
Helvetissä tavataan, Americana.
Et pudota minua...
Palestina sai kyytiä!
GLOW:n menestys oli ihme. Se oli ostostelevisiokamaa.
Fabergé, Brut ja Riviera rahoittivat ohjelman.
Mainostimme niitä estottomasti ohjelman aikana.
Tämä on pelkkä huhu. En mene vannomaan, että se on totta -
mutta GLOW:ta tehtiin alun perin verohelpotusten toivossa.
Kukaan ei ajatellut, että ohjelma menestyisi.
Mutta me tahkosimme rahaa.
Se oli mahtavaa. Aluksi ohjelmaa ei ymmärretty -
mutta sitä katsottiin silti. Sen suosio kasvoi.
Kaikkialla oli valtavasti ihailijoita.
Kirjoitin niin paljon nimmareita, että olin aina viimeinen bussissa.
En tajunnut silloin, miten iso ilmiö se oli.
Sen huomasi vasta kiertueella -
erityisesti etelässä, jossa showpaini oli suosittua.
Aloimme olla suosittuja, mutta tajusimme sen vasta -
Los Angelesin lehdistötilaisuudessa.
Kadulla ihmiset huusivat: "Jestas, se on Ninotchka! Ja Fiji!"
Olimme kuin vieraalla planeetalla.
Sen ei ollut tarkoitus olla lastenohjelma -
mutta niin siinä vain kävi.
Pidin siitä, että ohjelma oli suunnattu lapsille.
Mutta se oli erittäin suosittu myös opiskelijapoikien keskuudessa.
He katsoivat ohjelmaa krapulassa lauantai- ja sunnuntaipäivisin.
Hän nappaa otteen turkista -
ja työntää Gremlinan roska- pönttöön, jonne hän kuuluukin.
Meille sallittiin paljon.
Sketseissä oli poliittisia aiheita.
GLOW oli poliittisesti epäkorrekti. Siksi siitä pidettiin.
Matt Cimber yritti loukata mahdollisimman monia.
Vien jalokivikorunne -
' Ja myyn ne, jotta voin ostaa aseita maalleni.
Matilda the Hun ja Hollywood & Vine vastaan Fijit ja Americana.
Amerikkalaisten jälkeen Matilda the Hun ja Hollywood & Vine -
saapuivat lavalle natsiunivormuissa.
Se oli uskomatonta.
Yleisö villiintyi. Se esiintyi meidän kanssamme.
Katsojat samaistuivat suosikkihahmoihinsa.
Ohjelmassa hyvä ja paha ottivat yhteen.
Yleensä hyvikset voittivat.
Voittaja on Mountain Fiji!
Mount Fiji oli olympiatason kuulantyöntäjä.
Hän oli 178-senttinen samoalainen -
joka painoi 160 kiloa.
Hän oli mitä mukavin ja suloisin nainen.
Kehän jättiläinen, Mountain Fiji!
Mount Fiji!
Fiji oli omistautunut GLOW:lle.
Hän rakasti ohjelmaa ja sai meidät kaikki uskomaan siihen.
Me GLOW:ssa tehdään jättihittiä, eikä tämä nainen puhu shittiä
Me kybälle väännetään nupit, Fiji teille kohottaa kupit
Fiji oli erittäin vahva. Hän heitteli meitä helposti.
Häntä ei pystynyt nostamaan ilmaan -
vaikka kuusikin ottelijaa yritti.
Mount Fiji oli ihana. Kutsuin häntä Shirley Templeksi -
koska hän oli niin hyvä ja suorapuheinen ihminen.
Kun hän nosti minut ja heitti ulos kehästä -
se oli aivan mahtavaa.
Katsojat eivät tienneet sitä, mutta olimme kämppäkavereita.
Mutta kun kamerat kuvasivat -
me kävimme hyvän ja pahan kamppailua.
Hän oli hellämielinen painija.
Hän paiski meitä hellästi. Hän oli hyväntahtoinen jätti.
Mount Fiji, sinulla on hieno toteemipaalu.
Tämä on Amerikan Samoalta, minun kotimaastani.
Se torjuu pahoja henkiä. Big Bad Mama, tiedän voodoo-temppusi.
Tänä iltana ne eivät tepsi.
Nimeni on Emily Dole. Olin Mountain Fiji.
En ole sanonut tuota 15 vuoteen.
Los Angelesissa yritettiin perustaa naisten jalkapallojoukkue -
mutta siitä ei tullut mitään -
joten minulle suositeltiin naisten showpainiohjelmaa.
Menin koe-esiintymiseen -
ja Matt Cimber sanoi heti haluavansa tavata minut.
Menin hänen mukaansa. Hän käski kääntyä ympäri.
"Pidätkö lapsista?" Sanoin pitäväni.
"Osaatko imitoida ketään?" Esitin Carmen Mirandaa.
Hei, Fiji. - Hola, Justice.
Kuulin, että Big Bad Mama yritti kuristaa vihanneksesi.
Sí, hän otti kurkusta kiinni.
"Olet mukana. Nähdään viikon päästä Vegasissa."
Maksoin lentolippuni ja ilmoittauduin Rivieraan.
"Tässä on huoneesi avain. Onnea matkaan." Se oli siinä.
GLOW oli varmaankin Mount Fijin suurin saavutus.
Hän loi hahmon, jota rakastettiin ja kunnioitettiin -
sekä ihailijoiden että painijoiden keskuudessa.
Olen ylpeä saavutuksistani.
Kukaan muu ei olisi pystynyt vetämään samanlaista roolia.
Fiji paiskaa 160-kiloisen Big Bad Maman kanveesiin.
Yleensä siihen tarvitaan nosturi.
Mount Fiji oli suuri timantti -
joka loisti kirkkaana vuoren huipulla.
Olen ollut vuoren huipulla. Nyt olen pudonnut sieltä hetkeksi.
Hänen elämänsä GLOW:n jälkeen oli vaikeaa.
Hän kärsi henkisesti ja fyysisesti.
Hän on ollut hoitokodissa vuosien ajan.
Voisitko auttaa minua, Charles?
Nostan sinut parempaan asentoon. Yksi, kaksi, kolme.
Kiitos paljon.
Ymmärtääkseni Fijin polvet ovat hajalla.
Hänellä on ylipainoa ja ehkä diabetes.
Onneksi minä en ole sairastunut siihen.
Hän ei kuntoillut säännöllisesti. Minä olen kuntoillut.
Ehkä se on vaikuttanut asiaan.
Painissa voi loukkaantua pahasti.
Suurin osa vammoista on itse aiheutettuja.
Paini ei tee hyvää naisen keholle.
Se ei tarkoita, että naiset eivät voisi painia -
mutta se vastaa auton alle jäämistä.
Vammauduin kehässä. Urani päättyi siihen.
Olkapäiden kiertäjäkalvosimet repesivät.
Lisäksi oikean polven eturistiside meni poikki -
mutta se ei johtunut pudotuksesta, vaan kanveesista -
joka ei ollut kunnolla paikoillaan.
Ensihoitajat rientävät auttamaan.
Se ei ollut tavallinen painikehä.
Vanerilevyistä rakennetun kehän reunoilla ei ollut pehmusteita.
Polvi osui vanerilevyn reunaan, jolloin eturistiside repeytyi.
En halunnut saada potkuja, joten yritin vain kestää kivun.
En tiedä, miten voi otella ottamatta kontaktia.
Liikkeiden oli mentävä perille. Yleisö näki kaiken.
Jos iskut eivät menneet perille, yleisö alkoi huutaa:"Roskaa!"
Sellainen ei ole hyvä televisio-ohjelma.
Yleisö huusi:"Murra sen käsi!"
Mutta kaikki, jotka näkivät Susie Spiritin luun tulevan esiin -
eivät halunneet mitään sellaista.
Tässä on luu, joka revittiin paikoiltaan.
Tässä näette, miten se tapahtui.
The Headhunter väänsi Susie Spiritin oikeaa kättä -
kunnes kyynärpää antoi periksi.
Kamala näky.
Se oli molempien syytä.
Hyppäsin hänen ylitseen ja yritin tarttua jalkoihin.
Hän kompastui ja käteni jäi jalan alle.
Jänne irtosi. Se lojui matolla.
Käskin poimia sen.
Pyysin lääkäriä laittamaan kyynärpään takaisin paikoilleen.
Hän sanoi, että käsi on kipsissä 6 - 8 viikkoa.
Silloin tarvitsin kipulääkettä. Vamma ei haitannut -
mutta 6 - 8 viikkoa kuulosti kamalalta.
Silloin minulle valkeni, että se oli tapahtunut oikeasti.
Se ei kuulunut käsikirjoitukseen.
Halusin tehdä akrobaattisia liikkeitä.
Halusin näyttää, että pystyn siihen.
Nautin siitä, mutta en tajunnut, miten se vaikuttaa selkärankaan.
50-vuotiaana alkoi tulla ongelmia.
Tulin kuuluisaksi vasta 35-vuotiaana -
jolloin pitäisi jo lopettaa.
Yksi, kaksi, kolme! Yllätysvoitto!
Tammy Jones voittaa! Palaamme kohta.
Olen miettinyt monta kertaa urani aikana, miksi teen tätä.
Paini on järjetöntä puuhaa.
Yleisön kannustus pistää adrenaliinin virtaamaan -
ja silloin sitä kuvittelee olevansa yli-ihminen.
Hyppäsin köysien päältä sementtilattialle -
vaikka painoin 110 - 140 kiloa.
Se on valtava massa, kun ottaa painovoiman huomioon.
Mietin monta kertaa, miksi oikein jatkan.
Mutta rakastin painimista kaikesta huolimatta.
Minut pakotettiin lopettamaan vuonna 1996, kun olin 5O-vuotias.
Jatkoin 5O-vuotiaaksi asti.
Minut pakotettiin lopettamaan. Se oli surullinen hetki.
Jouduin lopettamaan, koska jalkani olivat huonossa kunnossa.
Oikeasta jalasta amputoitiin kaksi varvasta.
Minulla oli ääreishermonvauriota, joten en pysynyt pystyssä.
Siitä oli hyötyä vastustajilleni.
En ole jäänyt eläkkeelle -
koska aloin tehdä aviomieheni kanssa paininauhoja.
Ohjaan niitä ja harjoittelen yhä.
Voin harrastaa mattopainia.
Jouluna toimitin painipostia lähistöllä asuvalle eläkeläiselle.
En lopeta koskaan. Painin nykyään vain eri lailla.
Vaikka pidin painimisesta, se oli todella tuskallista -
ja henkisesti raskasta.
Siinä ylitettiin jatkuvasti oma fyysinen suorituskyky.
Valitettavan usein naispainijat valitaan ulkonäön perusteella -
vaikka heillä olisi paremmat mahdollisuudet -
menestyä mallimaailmassa.
Aluksi he innostuvat painimisesta -
ja haluavat painia. Mutta vain tietynlaiset tyypit -
nauttivat poikatyttömäisestä touhusta pitemmän päälle.
Kaikista ei ole siihen.
Mukana oli paljon parikymppisiä -
joilla ei ollut kokemusta -
showpainista eikä televisiosta.
He halusivat mahdollisuuden ja varoivat suututtamasta ketään.
He halusivat noudattaa sääntöjä -
ja luoda itselleen uran.
Jotkut pelkäsivät. He eivät tienneet, mitä tuleman piti.
He eivät tienneet, toisiko GLOW työtarjouksia.
He eivät tienneet, miten GLOW:ta voisi hyödyntää.
GLOW ei myöskään neuvonut niissä asioissa.
Sata hienoa jaksoa takana.
Gorgeous Ladies of Wrestling ei unohdu.
Naiset ansaitsevat kunnianosoituksen.
Sata jaksoa neljässä vuodessa.
Minusta tuntuu, että tämä on kauniin ystävyyden loppu.
GLOW oli suosittu loppuun asti.
Katsojaluvut olivat loistavat. Olimme huipulla -
mutta siinä kävi niin, että herra Riklis -
joka omisti Rivieran ja oli sijoittanut sarjaan -
päätti vetää rahansa pois henkilökohtaisista syistä.
Ehkä hänen avioliitto-ongelmansa -
vaikuttivat siihen, että hän ei enää tukenut GLOW:ta.
Ikävän huhun mukaan lopettaminen johtui siitä -
että Riklisin vaimo Pia Zadora -
oli uhannut ottaa avioeron, jos ohjelmaa ei lopeteta.
Hän ei pitänyt siitä, että Riklis piti hauskaa tyttöjen kanssa.
Ohjelma loppui kuin seinään.
Puhuimme esimerkiksi live-esiintymisistä.
Mistään ei päästy yksimielisyyteen -
joten siitä ei tullut mitään.
Meille sanottiin, että toiminta saattaa jatkua -
mutta kukaan ei osannut kertoa ajankohtaa.
Meille ei ilmoitettu GLOW:n lopettamisesta.
Puhelin ei vain enää soinut.
Emme päässeet hyvästelemään toisiamme -
tai kokemaan viimeistä ottelua.
Kaikki vain loppui yhtäkkiä.
Olin surullinen. Meillä ei ollut jäähyväisjuhlia.
Emme saaneet kuulla, miksi ohjelma lopetettiin.
Sydämeni murtui, koska pidin Matt Cimberistä valtavan paljon.
Olisi hauska jutella hänen kanssaan ja muistella menneitä.
Sanoisin Mattille, että olin rakastunut häneen.
Elämä on liian lyhyt.
Kannattaa sanoa sanottavansa, kun siihen on mahdollisuus.
Nyt sanoisin hänelle, että hän sai sydämeni väpättämään.
On aina surullista, kun ihmiset ajautuvat erilleen.
Meitä oli monta naista samassa veneessä.
Halusimme päästä näyttelemään, vaikka pelotti.
Olimme kuin perhe.
Nauroimme, vitsailimme ja itkimme yhdessä.
Monet meistä osasivat arvostaa sitä vasta vuosia myöhemmin.
Välitimme toisistamme. Yhteen- kuuluvuuden tunne oli vahva.
Ohjelman tekeminen -
oli päivästä toiseen selviytymiskamppailua.
Ajattelen GLOW:ta usein.
Pidimme toisistamme huolta hyvinä ja huonoina aikoina.
Se oli upea kokemus.
Meille kaikille.
Se on...
Viimeiset 15 vuotta -
elämästäni on puuttunut jotakin.
Minusta on puuttunut pala -
joka pitäisi laittaa takaisin paikoilleen.
Mietin usein, mitä muille kuuluu. Onko heillä kaikki hyvin?
Mitä perheille kuuluu?
Haluaisin kiittää kaikkia henkilökohtaisesti siitä -
että he tekivät minusta ohjelman tähden.
GLOW:n tähden. Kun minua sanotaan keulakuvaksi -
muistutan aina, että ohjelmassa oli 35 muutakin naista -
joita rakastan yli kaiken. Haluan kiittää heitä.
Olen heille ikuisesti kiitollinen.
Olimme ainoa naisten showpainiohjelma.
Ainakin minun tietääkseni.
Ohjelma vaikutti koko yhteiskuntaan.
Se oli meidän kaikkien ansiota.
Minusta tuntuu, että...
Kuulin, että Fiji on huonossa kunnossa.
En tiedä, mitä muille kuuluu.
Minulla on hyviä muistoja -
koska elämäni on ollut hyvää GLOW:n jälkeen.
Haluaisin kuulla, että muutkin ovat samaa mieltä.
Kunpa kaikilla menisi hyvin.
Dokumentin innoittamana -
Little Egypt järjestää GLOW-tapaamisen
Hei! Hyvältä näyttää.
Oikein kiva. Pidän vaaleanpunaisesta.
Se sopii hyvin teemaan.
Näin heidät viimeksi yli 20 vuotta sitten.
Olen unelmoinut tästä, mutta en uskonut sen toteutuvan.
Kaikki olivat innoissaan, kun he kuulivat -
että tapaisimme jälleen.
Olen innoissani tapaamisesta. Menen sinne päivää aikaisemmin -
jotta voin viettää mahdollisimman paljon aikaa heidän kanssaan.
Kun Matt saapui, hän oli yllättävän hiljainen.
Hän vaikutti suoraan sanottuna varautuneelta.
Muistatko tämän miehen?
Hän sanoi olevansa ylpeä ohjelmasta.
Hän saapui paikalle, vaikka se ehkä arveluttikin häntä.
Hän saapui tyttöjen ja erityisesti Mount Fijin takia.
Hän ei halunnut tuottaa pettymystä.
Tapaaminen jännittää.
En ole nähnyt tyttöjä 15 vuoteen.
En halua itkeä. Minulla on nenäliina huulipunaa varten -
mutta kuivaan sillä kyyneleet. Ne ovat ilon kyyneliä.
Taidan mennä sinne tällaisena.
Tapaan kaikki tytöt ja sanon:
"Mitä kuuluu? Missä ruoka on?"
"Tulin luau-juhlaan."
Kun Fiji saapuu tänne ja katsoo ympärilleen -
hän näkee salissa 4O ihmistä.
Näytämme erilaisilta kuin silloin. Tunnistaminen voi olla hankalaa -
mutta jos hän keskittyy katsomaan meitä kunnolla -
hän tunnistaa meidät varmasti.
Matilda the Hun sanoi, että hän ei saa kertoa -
ketkä saapuvat paikalle.
Jännittää kuin jouluaattona.
Hyvää kannattaa odottaa.
Olemme perillä. - Jestas sentään.
Voi hyvänen aika.
Ei mitään hätää. - Kiitos paljon.
Miltä näytän, tytöt?
Heippa!
Yllätys! - Me ollaan naispainijoita
Meitä kehässä ei kukaan voita - Antakaa palaa, tytöt!
Me ollaan mitattu nuorena katua Jos meille alat, saat pian katua
Nyt painimaan kaikki mukaan, pois ei saa jäädä kukaan
Tämä ei ole vanhaa ja tuttua, me tehdään meidän omaa juttua
Fiji! Fiji! - Dummkopf!
No mutta kukas se siinä!
Mies, jota todella rakastan.
Mitä kuuluu, Matt?
Entä sinulle? - Hyvää.
Olin silloin ihastunut sinuun.
Se on totta. Olin rakastunut tähän mieheen.
Rakastin Matt Cimberiä kaukaa.
Pidin häntä komeana.
Minua ei haitannut, vaikka kuulin, että olet naistenmies.
Kun näen teidät kaikki tänään -
mieleeni tulvahtaa valtava määrä hyviä muistoja.
Muistot säilyvät aina. Oli hyviä ja huonoja aikoja -
mutta tämä mies sanoi aina: "Jos ei miellytä, ovi on tuolla."
Fiji ja Matt olivat läheisiä. Hän kutsui Mattia valmentajaksi.
Kun muut tytöt näkivät -
miten paljon Fiji luotti valmentajaan -
hekin alkoivat kunnioittaa tätä.
Hei sitten, kaikki.
Matt kohteli minua hyvin. On vaikea puhua hänestä pahaa -
koska hän teki paljon hyvää, mutta hän oli mulkku.
Matt Cimber kieltäytyi haastattelusta
Matt Cimberin luovuus ja hänen pomotteleva ohjaustyylinsä -
viattomat, nuoret, urheilulliset ja söpöt tytöt -
hurjat asut ja räikeät lavasteet -
muodostivat loistavan kokonaisuuden.
Nyt kun muistelen GLOW:ta -
se oli elämäni jännittävintä aikaa.
Meillä oli paljon hauskaa. Kunpa se ei olisi loppunut.
Unelmoin, että voisimme esiintyä vielä yhden kerran.
Ohjelmassa esiintyminen -
oli hauskinta, mitä olen tehnyt.
Minä olin Gorgeous Ladies of Wrestlingin painija.
Se ei ollut aina ruusuilla tanssimista -
mutta se oli uskomaton kokemus 25-vuotiaalle naiselle.
En ole kuulunut yliopiston sisarkuntaan.
Nämä naiset ovat minun sisarkuntani.
Kun menin naimisiin, äiti kysyi, haluanko rahat vai häät.
Halusin häät, koska halusin kauniita muistoja.
GLOW-muistot ovat samanlaisia.
Tiesin, että osaisin arvostaa kokemusta myöhemmin.
Se oli loistava tilaisuus -
jonka sain jakaa parhaan ystäväni kanssa.
Painista tuli tärkeä osa elämäämme.
Totuimme iskeytymään seiniin.
Törmäilimme tahallamme seiniin karkaistaksemme itseämme.
Bileissä heittelimme toisiamme ympäriinsä -
ja törmäilimme seiniin. Naapurit soittivat poliisit paikalle.
Painimaailma on polttanut monta meistä loppuun liian nuorena.
Olen tavallaan vihainen painimaailmalle -
mutta rakastan painijoita.
Kunnioitan heitä ja heidän lahjakkuuttaan.
Mikä yhdistää meitä?
Se, että olemme erilaisia kuin tavalliset naiset.
Nyt vedän omat riimini.
Fiji kertoo teille paininiksit, fanit antaa mulle parhaat kiksit
Kun te olette mun puolella, päihitän vastustajat huolella
Suomennos:Janne Mökkönen www.O P E N S U B T I T L E S.org Broadcast Text International